To årtier har gått siden begge rasenes skapelse. Krigen hadde begynt.
Viktor utvidet arméen som skulle beskytte dem fra første klans varulver.
En ond og smittsom rase som ikke kunne bli mennesker igjen.
Til han ble født.
Lucian.
Selv om hele hans sjel skrek at han skulle drepe barnet...
...så gjorde han det ikke.
Med årene vokste barnet.
Han hadde en styrke og fokus som ingen hadde hatt tidligere.
Hva tror du, Sonja? Skal vi lage flere?
- Av ham? - Som ham.
Lucian blir den første av rasen, den første av Lycanerne.
Viktor dro fordel av Lucians blod.
Han utnyttet barnets tørst og matet det med mennesker. Viktors slaver.
Istedet skapte han en ny rase med udødelige...Lycans.
Varulv, men menneske.
Ulik de andre kunne denne rasen temmes-
-til slaveri og vokte deres mester på dagtid.
Iallfall hva Viktor trodde for veldig lenge siden.
UNDERWORLD
RISE OF THE LYCANS
Oversettelse: Brow
- www.divxnorway.com - - www.undertekster.no -
Adelen er opprørt, deres nåde.
Williams har ikke blitt overvåket. Varulver har drept deres slaver.
Opprørte mennesker? Virker jeg plaget, Tanis?
Med tapte slaver taper vi sølv.
Har ikke jeg tidobblet verdien siden Marcus og Amelias dvale?
Vi tar itu med varulvene som vi alltid har gjort.
Har du ikke noe bedre å gjøre enn å leke med våpen, smed?
Gjør litt nytte.
Vis litt takknemlighet til den som reddet livet ditt, Sonja.
Jeg trengte ikke reddes.
Si meg, Lucian. Var det tungt å drepe din egen rase?
Ikke noe. De er sjelløse beist, deres nåde.
- Ingen broder til meg. - Jaså?
Far.
Du er ett føredømme for din rase. Vet du hvordan du skal forbli det?
Hold blikket ned i bakken.
Kvitt dere med det der.
Du trosset rådet.
- Det finnes annet som opptar min tid. - Håper at du nøt måneskinsturen din.
- Jeg patruljerte. - Du var ulydig. Du skulle bli her.
Du riskerer for mye. Du leder varulvene til dødsbringerne.
- Hvorfor risikerer jeg mer enn dem? - De er ikke mine døtre.
Og de er ikke rådsmedlemmer som du. En dag blir du en eldste, din bordsrett.
Rådet har forhåpninger for deg.
Men det er vanskelig og de sliter med dine leker og obsternasigheter.
Skogens farer er ikke større enn i rådskammeret.
Du skal lære deg politikens gang for å bli ubarmhjertig og listig.
Og i særdeleshet bli lojal mot din famillie...mot meg.
Tross alt, uten lojalitet er vi ikke bedre enn beistene utenfor døren.
- Lycan! - Nei, mester!
- Nå holder det! - Hvordan våger du å heve handen mot meg?
- Det holder, sa jeg. - Akkurat som mesterens hund, hva?
Du er ikke hans favoritt for alltid. Når du faller kommer jeg til å være der.
Det får vi håpe.
Hva ser dere på? Tilbake til arbeidet!
Rådets problemer er enkelt. Vi angripes.
Seks ganger på tre uker har Williams sort nådd veggene.
- Hva hadde skjedd om noen kom igjennom? - Din redsel er feilplassert, Coloman.
- Beskyttes vi ikke av en armé udødelige? - Absolutt, men ikke adelsmannen.
Som jeg påpekte, de er vårt levebrød.
Kan vi ikke beskytte dem ser vi svake ut.
Hvordan ser ditt forslag på styrke ut?
Dødsbringerne blir erstattet av dagvaktene under dagtid.
Lycans utenfor veggene? Er du fra vettet?
De ble født av beist og villheten i dem kan ikke avles bort.
Jeg tror at din redsel er feilplassert. Vi kan skape priviligerte Lycans.
Mer mat, finere bosteder og gi ansvaret til noen vi stoler på.
Kanskje din kjælegris Lucian? Han som reddet din datters liv idag.
Vi bør til og meg høre på hennes mening angående dette.
- Hun virker å trenges noen andre steder. - Finn henne.
- Jeg følger forslaget under forslag. - Takk, deres nåde.
Det ville være hyggelig å kunne forsikre adelen om at vi måner mot dem.
Hennes nåde?
Er det sant som du sa til min far?
At du ikke kjente noe når du drepte ham?
De er bare dyr. Dårlig å tenke eller kjenne.
Så hvorfor skulle jeg kjenne noe for dem?
Om jeg ville dra herfra, Sonja.
Ville du følge med meg?
Dra?
Ikke si sånn. De ville spore deg opp og merke deg som de andre.
Ikke om jeg får bort dette. Se her!
Jeg har laget den. Den her blir min frihet!
Lov meg at du ikke bruker den, Lucian.
- Hver så snill! - Er det ditt svar? Du følger ikke med?
Sånn jeg ble for din skyld? Være som et dyr?
Lucian.
Vampyrer og Lycans. Vi er begge Corvinus barn.
Selv om min famillie er slaver.
Jeg kommer til å bruke nøkkelen og forlate dette stedet.
Men jeg kan ikke leve uten deg nå.
- Noen nyheter om min datter? - Hun er vanskelig å finne.
- Hun vil ikke treffe meg. - Hvorfor er de unge så blinde?
- Hun risikerer rådsplassen for hva? - Jeg vet ikke.
Du må forberede deg, deres nåde. Adelsmannen er på vei.
Ett skrik fra varulven som stiller seg fremfor den.
Forbered hestene!
La noen andre gå. Igår natt etter jeg forlot deg...
- Bare la noen andre gå. - Om det har unngått deg-
-så kan jeg ta vare på meg selv.
Dessuten...
...så kan du våke over meg fra muren.
Sonja! Din far beordret deg til å bli.
Jeg eskorterer gjestene gjennom porten. - Portvakt!
Det er ingen ønskemål. Din far er samfunnets hersker.
Hvilket han stadig påminner meg om.
Vær forsiktig, smed. Blikket ditt røper hemmeligheten din.
Steng den!
Innta formasjon!
- Send ut mennene dine! - Tull, halsbåndet ditt sitter for hardt.
- Flytt deg! - De er for mange! De blir slaktet!
Stopp ham!
Dimitri!
Lucian!
Sonja!
Nei, Lucian!
Nei! Slutt!
Han gjorde det for å redde meg!
Er ikke jeg husets hersker?
Du vet at halsbåndet ikke får tas av.
Likevel bryter du mot min lov tross at jeg skånet livet ditt.
Dine goddager er over... slave.
- Far! La ham være... - Vokt tungen din!
Du har trosset meg for siste gang.
Før henne bort!
Brenn kroppen! Brenn dem alle!
For å ha fjernet halsbåndet... 30 piskeslag.
Du har forpestet meg med ditt svik, Lycan.
Du var som en sønn for meg.
- Jeg ga deg livet. - Du ga meg lenker.
Jeg trodde at du visste etter alle disse årene.
Man kan ikke ha det ene uten det andre.
Sett igang!
Jeg sa jo at jeg skulle være der når du falt.
- Stopp det. Han er vår vokter. - De er beist.
- Det kan hetse opp de andre. - Om du skremmes er det verre å ikke straffe dem.
Forstår du nå? Vi kan ikke engang stole på dem her inne!
Ifølge min regning var det der 21.
Fortsett.
Helvetes stank!
Hold deg borte fra ham. Ellers straffer de deg også.
Din omtanke for Lucian er nesten rørende.
- En slave. - Han hadde akkurat reddet livet mitt.
Var det ikke du som sa til meg å vise litt takknemlighet? Er ikke du takknemlig?
Jeg er en morder, at han lever viser min sjenerøsitet.
Under andre omstendigheter hadde jeg matet hans rase med ham.
Men hans bestraffelse er over nå.
- Han blir vel slipt fri? - Du ser ikke klart, Sonja.
Vi bevarer ikke ordning med følelser. Lucian tok av halsbåndet tross forbudet.
Selv om årsaken var i velmening...
...så blir han i fengsel.
Et forsiktighetstiltak.
Janosh og de andre adelsmennene ankommer snart.
Du forventes å delta.
Jeg så hva du gjorde der ute.
Veldig modig...for et menneske.
Har du støtt på dem før?
Bare via historier.
- Var du ikke redd for dem? - Jo.
- Men jeg ville leve. - Er du redd for meg?
- Ja. - Ikke vær det.
Jeg skal ikke bite...
...mye.
- Er du som dem? - Nei.
Lycan, ja, men ikke som dem. De du var med ikveld var dyr.
Denne kommer av Williams rene blod, ingen spor av menneske igjen.
Ville tankeløse beist...
- ...har det blitt fortalt. - Jeg så deg.
- De lød deg. - Ja.
Ja, det gjorde de.
- Du burde ikke være her. - Jeg må. Unnskyld, min elskede.
Jeg har det bra.
- Det er min feil, hadde jeg blitt... - Da hadde du ikke vært den du er.
Det er ikke din feil.
- Jeg kan ikke bli her. - Far overvåker deg mer enn noensinne.
- Finnes det ingen andre du stoler på? - De er mer lojale mot far enn mot meg.
- Tanis da? - Han kan man ikke stole på.
Tanis kjenner til oss.
- Hvordan da? - Ingen aning.
Har han ikke sagt noe til din far så er han ute etter noe. Finn ut hva.
Før dem inn.
Janosh!
Eier ikke du den største sølvgruven her omkring?
Den har blitt invadert, deres nåde.
Arbeiderne er smittet, forvandlet til beist.
Veldig ulykkelig...og dyrt.
Halve gruven dekker nok kostnadene for motstanden vår.
Motstand?
Alle så brannene på vei hit, og vi har hørt om famillien Covash død.
Varulvene banker på din dør også.
Så hvorfor skal jeg betale skatt? Du kan jo ikke engang beskytte deres eget hus.
Du har allerede flådd meg!
Vi har alle hørt historiene.
Se på øynene hans! Det er sant!
Det hviler en forbannelse her!
De er ingen mennesker lengre, Djevelen er her for å ta vårt land!
Om Djevelen fantes her så ville det vært best å kjenne ham!
- Hjelp meg! - Gjerne det.
Har noen noe mer å si?
- Vann. - Perfekt til disse dritthaugene.
Hundeslagsmål!
Vi er ikke dyr.
Vil dere være deres underholdning?!
Deres husdyr?!
Være en feiging under pisken! Så slåss seg i mellom!
Er det her hva du vil?!
Jeg har levd etter deres regler i hele mitt liv.
Jeg har beskyttet dem, misunnet dem...
For hva?
For å bli behandlet som et dyr.
Vi er ikke dyr! Vi har et valg!
Vi kan velge å være mer enn dette!
Vi kan være slaver...
...eller så kan vi være Lycans!
Morgenen nærmer seg, mitt barn.
- Vi må legge natten bak oss. - Gjerne.
Det er noen vanskelige besluttninger fremover, jeg vil ha din hjelp med et av dem.
Naturligvis, far.
Med Lucian borte så må vi forfremme en annen Lycan.
- Borte? - Coloman tror at han hetser de andre.
Vi må eliminere ham.
Det blir vanskelig.
Han har vært med oss så lenge.
Gyorg kanskje...
...eller Trasos.
- De ville være...pålitlige. - Utmerkede forslag!
Jeg skal sterkt overveie dem.
Du, mitt barn, er det kjæreste jeg har.
- Hva har du sagt til min far? - Ingenting.
Hvorfor? Hvorfor har du ikke sagt noe?
Ville din far...
...velkomme den som kom med nyheten om at hans datter omgås med en Lycan?
Han er ikke kjent for å være takknemlig.
Og jeg er ikke i posisjon for å dra fordel av det.
Hvilken fordel?
- Det finnes tolv plasser i rådet. - Og vi dør sjelden.
- Sørgelig men sant. - Og om jeg ga min plass til deg?
- Hvorfor skulle du gjøre det? - Kan du holde en hemmelighet?
Jeg vil ha noe i gjengjeld.
To minutter. Lengre enn det er for risikofylt.
Unnskyld. Det fantes ingen annen utvei.
- Tanis? - Han hjelper oss mot en plass i rådet.
- Og din far vet ingenting? - Nei.
Noen slår følge med meg. Sabas, Xristo og menneskene.
Vi har ikke mye tid! Far dreper deg når menneskene har dratt.
Du må gå ved soloppgang.
- Du da? - Viktigst er at du er i live.
Du har størst sjanse når de sover. Jeg er trygg ved min fars side.
- Skynd dere! - Lykkes det, ses vi om tre dager.
Det er en lysning ved sjøen. Vi treffes der.
- Og om det ikke lykkes? - Vi sees ved lysningen.
Still dere mot veggen!
Ut med dere!
Vær tapper menneske.
Vet du hva problemet ditt er?
Du forstår ikke naturens gang.
- Saker forandres. - Vær klar når det inntreffer.
Se det som en avskjedspresang.
Nei...!
Vent!
Forstår du ikke at jeg gir deg en gave?
Det er en forbannelse!
- Hva har de gjort med oss? - Du blir snart varulv.
- De forvandlet oss til en som deg. - Ja.
- Hvorfor? - Han vil at du skal beskytte ham.
- Jeg dør heller. - Det trenger ikke skje.
Stunden er kommet. Ved soloppgang forlater jeg dette stedet.
Alle som er villige til å ta risken kan følge med meg.
Et nytt liv venter utenfor murene, min venn.
Du kan være en del av det. Eller bli og tjene dem.
- Nye hunder idag! La oss ta en titt! - Du er sent ute, de er allerede borte.
Er dere med meg?!
Sabas! Xristos! Befri de andre! Resten følger med meg!
Dere er fri! Sett fart!
Denne veien!
Hitover!
Spring!
Fortsett fremover!
Ild!
Vent!
Det finnes ingenting du kan gjøre!
- Jeg kommer tilbake! Jeg lover! - Nei!
Deres nåde!
Lucian har rømt.
Begi dere til skogen!
Deres nåde...?
Rør på dere!
Inn med dere!
Tanis!
- Ja, deres nåde. - Hvor er nøkkelen til dette?
- Jeg låste den inn i våpenforrådet. - Hvordan kan den da være åpen?
- Jeg har ingen aning. - Men det har jeg.
- Drep ham! - Nei! Hver så snill.
Skjekk våpenforrådet.
- Det må finnes en forklaring. - Vis meg.
- Jeg har aldri vært utenfor murene. - Nyt, for snart må vi inn igjen.
Alle klarte det ikke. Vi fornedret Viktor og de får feie for det.
Vi hadde flaks som klarte det med livet i behold, så er vi få og uten våpen.
Kan adelsmannen som førte deg hit lede oss til godset sitt?
- Ja. - Bra! Kom igjen!
Den må være her.
Jeg la den her...
Her.
Han må ha laget en til.
Jeg tvilte aldri på deg.
Jeg kan bare erstatte deres halsbånd med et av mine egne.
Dere har et valg. Dere kan springe og gjemme dere eller bli og slåss!
Den som kjemper med meg blir fri og om han ønsker det udødlighet.
- Det finnes andre gods vestover. - Jeg vil at du begir deg dit.
Se hvor mange som slutter seg til. Vi sees her om to dager.
Far!
- Skremte jeg deg? Unnskyld. - Nei.
- Det gjorde du ikke. - Jeg har innsett...
...at jeg har vært tankeløs.
Jeg har vært så nedsunket i sinne av Lucians svik at jeg ikke tenkte...
...på dine følelser.
- Mine følelser? - De sniker seg inn i våre liv...
...og vi glemmer deres patetiske fødsel.
Jeg var også svak for Lucian.
Han kunne ha vært hva som helst. Kanskje en dødsbringer.
Ja.
Kanskje det.
Men han var ikke som vi. Eller hva?
Hjalp du ham å rømme?
Hjalp ham?
Naturligvis ikke!
Lyver du for meg?
Jeg har gjort mye mot din vilje. Men han er en Lycan.
Unnskyld, kjære deg...
...men du gir meg ikke noe valg.
Far, hver så snill...
Jeg ville trodd på dine løgner.
Det trodde jeg ikke om min egen datter. Hvordan kunne du?!
Far...jeg elsker ham.
Du har forrådt meg! For å være med et dyr!
Jeg elsket deg over alt annet!
Hun får ikke forlate rommet!
Nei, jeg er beordret til å vente.
I slutten av uka har vi nok med folk.
- Noen spor etter Sonja? - Ingenting.
- Hun ville ha vært her nå. - Hvorfor skal vi vente på henne?
- Hun er ikke en av oss. - Har du glemt at hun befridde oss?
Men hun er en vampyr, kanskje hun lurte deg og leder dem hit.
Dødsbringerne er uten tvil på jakt, og de kommer til å finne oss til slutt.
Men ikke med hennes hjelp!
Jeg stoler på Sonja med mitt liv og det bør du også.
Jeg sa jo til deg at du skulle være stille.
Lucian har plyndret to gods og tatt våpnene deres.
- Slavene har sluttet seg til ham. - Friheten blir som Williams pest.
- Du må kalle tilbake kjælegrisen din! - Takk, Coloman.
Jeg trenger ikke løfte en finger. Lucian kommer tilbake av fri vilje.
Jeg har noe som han vil ha.
Hennes nåde...
- Luka? Hvor er hun? - Sonja er arrestert.
Han kjenner til dere to.
- Han kommer til å drepe henne. - Jeg tenkte at du ville vite.
Ingenting ennå, deres nåde.
- Du vet at det er en felle. - Jeg lar henne ikke dø ensom.
Går du så vil vi tape.
De trodde at de fulgte meg men det var tanken på frihet som førte dem hit.
Du kan holde dem sammen til jeg er tilbake, og forlat dem om jeg blir borte.
- Har du det bra? - Ja.
- Du var fri, Lucian. - Ikke uten deg.
Vi må gå!
Deres nåde!
Deres datter har rømt.
Naturligvis.
Denne veien!
- Den der. - Ja, deres nåde.
Nå!
- Hvordan våger du å heve armen mot meg?! - Jeg ville ikke dette.
Jeg er din far!
- Tror du at du kan beseire meg? - Jeg vil ikke beseire deg.
Å drepe meg redder ikke din Lycan.
Beordre bort dine menn, for ditt barnebarns skyld!
Et mirakel, far! En forening av blodslinjene!
Jeg forbanner dagen din mamma ga deg livet.
Den saken der...
...er et missfoster!
Sonja!
Det er over! Før ham bort!
Forstår du hva du har gjort? Kvelden handlet ikke om deg eller ham.
Rådet kunne ha fått Lucian og de hadde aldri fått vite om ditt skråtrinn.
Men etter dette, aldri!
Nei!
Om jeg ikke hadde dratt hadde dette aldri skjedd.
Da ville du ikke være den du er.
Du hadde rett. Ingen skal trenge å leve som dette.
Mange er frie takket være deg. Saker har blitt forandret for alltid.
- Et liv uten deg. - Nei. Lucian, min elskede...
...du har ikke sviktet meg.
Mine valg har ledet meg hit. Ikke du.
Dette er risken du var villig til å ta for meg...
...akkurat som jeg ville gjort for dig, for oss.
Åpne døra!
- Nei...! - Ut med deg!
Nei! Jeg dreper dere! Alle sammen!
Den anklagede har begått høyforrederi mot samfunnet.
Hun har omgodt dyr! Hun hjalp dem å rømme.
Jeg har reddet samfunnet mange ganger.
Du har drept din egen rase, og blandet blodslinjene.
Hvilket resulterte i en sak som gror i deg.
Din tidligere glans unnskylder ikke din rådende skyld.
Ikke din stilling som rådsmedlem heller.
Straffen for disse bruddene er døden.
Hva stemmer dere?
Ja.
Hun er din datter.
Ja.
Før henne til kammeret!
Nei! Du kan ikke gjøre dette!
Viktor! Nei!
Lucian...
Nei, Sonja. Se på meg.
Se på meg, Sonja!
Jeg elsker deg.
Og jeg elsker deg.
Ansiktet ditt kan ikke stoppe det her.
Farvel, min kjære!
Nei...
Nei...!
Nei!
Sonja!
- Hent knivene mine. - Ja.
Deres nåde?
Befri de andre. Sett fart!
Følg med meg!
Vil dere ha deres hevn? Den er der ute! Sett fart!
Vi har større problemer enn dine kjære skriftruller. Gå til de eldste. Nå!
Drep hundene!
Viktor...
- Du ødela min datter. - Jeg elsket henne!
Du drepte henne!
Jeg skulle ha most deg dagen du ble født!
Ja, det skulle du ha gjort.
Men det gjorde du ikke.
Lucian!
Det er over.
Nei.
Dette er bare begynnelsen.
La meg fortelle noe om din elskede stefar.
Det var han som drepte famillien din. Ikke Lycanerne.
Men når han kom til deg sto han ikke ut med tanken på å suge deg tørr.
Du...som påminnet ham så mye om hans kjære Sonja.
Datteren han dømte til døden.
Løgner.
Oversettelse: Brow
- www.Divxnorway.com - - www.Undertekster.no -